Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Jag vill ha mjöd! Servera mig mjöd!
DANMARK år 507 e Kr.
Tack! Min vackra Drottning.
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Så här är det, Aesher. Efter din död kommer du inte att vara död-
- förutsatt att du accepterat honom som den enda sanna Guden.
Tillbaka! Backa!
Ge mig en kyss! Jag vill ha en kyss!
Snälla! Sluta!
Hirdmän... Mina kära Hirdmän.
Jag kung Hrothgar lovade er att vi skulle fira våra segrar-
- i en ny sal, mäktig och vacker. Höll jag mitt ord?
I denna sal ska vi dela upp vårt byte. Guldet och skatterna.
Detta ska bli en plats för glädje, lust och otukt.
Från nu och till tidens ände skall denna sal heta... Heorot!
Låt oss dela ut skatterna...
...från mina erövringar!
Och till Unferth... Min visaste rådgivare.
En skändare av jungfrur och den bäste och modigaste av oss alla.
Unferth! Var i helvete är du, ditt fjäskande kräk?
Här är jag, min Konung.
Kom hit Unferth. Din otacksamma lymmel.
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Hemsökt av en drakdemon då andra män fått nog-
- vår Konung fick den ner på knä med svärdet som han drog.
Vår Konung störst av alla Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Fick drakens vingar att falla Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Vårt rike föll i mörker och skuggor drev bland hus
I hopplöshetens timma Han åter förde ljus
Mjöd!
Du spiller. Var är mitt mjöd? Du spiller!
Din klumpiga idiot! Hur vågar du spilla konungens mjöd?
Som en räddare han kom då nöden som störst var
han odjuret besegrade hans män fick leva kvar
Höj nu alla bägare
Ta nu alla en...
Ett svärd! Ge mig ett svärd!
Ge mig ett svärd!
Kämpa mot mig.
Kämpa mot mig!
Kämpa mot mig.
Du ska kämpa mot mig.
Vad var det där?
Grendel.
Grendel... Vad har du gjort?
Vad har du gjort, Grendel?
Mor?
Fisk, varg och björn. Ett får eller två.
Men inga människor!
Människorna... De är tysta nu.
Människorna, Grendel... De har slaktat så många av vår sort.
Människor... är högljudda!
De skriker och vrålar!
Människorna skadade mig. Skadade mitt huvud.
De skadade min öron!
Var Hrothgar där?
Jag skadade honom inte.
Nej, jag skadade honom inte.
Bra. Min duktiga och snälla pojke.
Mannar! Det är bråda tider.
Det finns torrvirke bakom stallarna. Bränn kropparna.
Försegla salen. Stäng fönster och dörrar.
På min kungliga befallning skall ingen mer sång eller förlustelse bedrivas.
Detta är en dödens plats.
Heorots skam skall besjungas från söderns rike till Island i norr.
Och sprid ut att jag lämnar halva rikets guldskatt till den som kan dräpa Grendel.
För beskydd offras getter och får till Oden och Heimdal.
Med er tillåtelse... ska vi också be till den nye romerske guden, Jesus Kristus?
Kanske kan han lyfta vår förbannelse.
Nej, Unferth...
Gudarna gör inte mer för oss än vad vi kan göra för oss själv.
Vi behöver en hjälte.
Roddare!
Ta i!
Kan ni se kusten? Ser ni danernas fyreldarna?
Jag ser endast vinden och regnet.
Inga eldar och inga stjärnor att navigera efter. Vi är vilse på havet.
Havet är min moder. Hon skulle aldrig dra ner mig i hennes våta grav.
Min mor var en fiskarhustru och en pina.
Jag har alltid hoppats att få dö i strid, som en krigare bör göra.
Ta i!
Männen tröttas. Stormen verkar aldrig bedarra, Beowulf.
Den saktar ner oss, det är sant. Men det ska inte hålla oss ute.
Inte om vi verkligen vill in!
- Vilka vill överleva? - Vi vill!
Greppa då årorna, annars dör ni. För Beowulf!
För guldet! För äran!
Beowulf! - Håll fast!
Nej.
Vilka är ni?
Jag ser på era kläder att ni är krigare. Tala, annars dör ni genast.
Vi är götar.
Jag är Beowulf, son av Ecgtheow.
Vi kommer hit som vänner för att finna er Prins Hrothgar.
Det sägs att ni har ett monster här.
- Att ert land är fördömt. - Så det säger man?
Barder sjunger om Hrotgars skam från frusna nord till Finlands stränder.
- Ingen skam att drabbas av en demon. - Jag är Beowulf.
Jag är här för att döda ert monster.
Jag trodde inga hjältar fanns kvar, dumma nog för att dö för vårt guld.
Om vi dör, dör vi för äran. Inte för guldet.
Min herre! Det står krigare utanför, götar.
- Inga tiggare. Deras ledare Beowulf... - Beowulf? Ecgtheows lille pojke?
Beowulf! Var är han? - Där är du. Välkommen, min pojke.
Välkommen. Hur är det med din far?
Död! Dog i strid med sjörpirater för två vintrar sedan.
Han var en modig man. Varför har du kommit hit över havet?
Jag har kommit för att döda ert monster.
Och för att smaka ert berömda mjöd.
Det har funnits många modiga män som kommit för att smaka min herres mjöd.
Och många som svurit att befria vår sal från vår mardröm.
Men på morgonen fanns inget kvar av dem, utom blodet att tvätta av från golvet...
...från bänkarna och från väggarna.
Jag har inte druckit någonting... ännu.
Men jag ska döda ert monster.
Han ska döda monstret. Hörde ni? Grendel ska dö!
- Grendel? - Monstret kallas för Grendel.
Då ska jag döda er Grendel.
Jag Beowulf, som dödat jättar på öppen mark.
Som krossat skallar på havsormar.
Detta troll ska inte besvära er länge till.
En hjälte! Jag visste att havet skulle skänka oss en hjälte.
Ska du gå upp till heden, in i grottan och döda monstret i sin håla?
Jag har 14 modiga hirdmän med mig. Vi har rest länge på havet.
Det är hög tid, mäktige Hrothgar, att slå upp en tunna av ert gyllene mjöd-
- berömt över hela världen och att festa i er legendariska mjödsal.
Mjödsalen har förseglats på min herres befallning.
Förlustelser i salen lockar fram djävulen Grendel.
Nåväl...
Öppna mjödsalen! Låt oss dricka!
Vi vill inte ha bråk med lokalbefolkningen.
Du kan väl låtsas att du lyssnar på mig.
Det är bara fem dagar sedan du lämnade din hustru.
Fem dagar!? Vid Oden. Inte konstigt att jag brinner av åtrå.
Beowulf! Där är du ju.
Jag tänker ofta på din far.
Han flydde från Ylfingarna och han dödade en av dem med sina bara händer.
- Heatholaf. - Ja, just det.
Jag betalade hans blodsskuld och han svor en ed till mig.
Jag räddade hans skinn, och nu är du här för att rädda vårt?
Var hälsad store Beowulf, som kommit för att rädda våra patetiska danska skinn.
Och vi är så förbannat tacksamma, mäktige Beowulf.
Får jag ställa en fråga, som en av era största beundrare?
Jag har hört talas om en annan Beowulf-
- som utmanade den mäktige Breca på en simtävling ute på havet.
- Var det ni? - Jag simmade mot Breca.
Åh!
Jag trodde det var en annan Beowulf. Någon annan med samma namn.
Ni förstår, den Beowulf jag hörde om simmade mot Breca och förlorade.
Han riskerade sitt och Brecas liv för att tjäna sin egen fåfänga och stolthet.
En omdömeslös dåre. Som förlorade!
Så jag trodde att det måste ha varit någon annan.
- Jag simmade mot Breca. - Men segern blev hans, inte er.
En mäktig krigare som inte ens kan vinna en simtävling!
Jag talar bara för mig själv nu...
Jag tvivlar inte bara på att ni kan stå upp emot Grendel.
Jag tvivlar även på att ni har modet att stanna kvar i salen hela natten.
Jag finner det svårt att diskutera med en drucken.
Men det är sant. Jag vann inte simtävlingen.
Vi simmade i fem dagar, sida vid sida.
Jag sparade mina krafter inför den avslutande sträckan-
- när en storm plötsligt blåste upp. Och med den kom sjöodjur.
Gång på gång anföll odjuren. Mörkrets avkommor från havets djup
Jag högg och skar dessa monster med mitt svärd.
Spillde deras inälvor ner i havet.
Beowulf!
Då grep en av dem tag i mig med sina käftar...
...och drog ner mig i djupet.
Jag dödade odjuret med mitt svärd, och...
...begravde det i dess hjärta.
Givetvis... sjöodjuren.
Hur många var det ni dödade? 20?
Nio.
Sist var det tre.
Vill ni visa mig ynnesten att tala om ert namn?
Jag är Unferth. Son till Ecglaf.
Unferth, son till Ecglaf...
Jag vet vem ni är.
Ni dödade båda era bröder, då ni insåg att de hade vetskap om er moder.
Jag har några sanningar att berätta för er, Unferth konungadräpare.
Om ert svekfulla hjärta var lika starkt som era ord-
- skulle Grendel inte våga mörda och plåga ert folk utan rädsla för hämnd.
I natt blir det annorlunda!
I natt finner han att götar väntar på honom. Inte skrämda får...
...som ni.
Bravo!
Det är rätta takter, Beowulf. Det är det vi behöver.
Så du kommer att döda Grendel åt mig?
Låt oss alla dricka för att fira det kommande dödandet.
Beowulf...
Kom med mig. Jag vill visa dig någonting.
Kom här.
Det kungliga drakhornet.
- Det är... vackert! - Ja, är det inte magnifikt?
Hon är det värdefullaste jag har.
Jag tog det efter en strid med draken vid de norra hedarna.
Det kostade mig nästan livet.
Det finns ett ömtåligt ställe precis under strupen. Ser du?
Där sätter man sin kniv eller dolk.
Det är enda sättet att döda en drake.
Jag undrar hur många män som dött för hennes skönhets skull.
- Kan ni klandra dem? - Om du dödar Grendel åt mig...
...blir hon din för evigt.
- Ni visar mig en stor heder. - Det är vi som är hedrade.
- Är det er demon? - Det är en varg. Grendel hör man inte.
Men du kommer att höra mig.
Kom igen! Mina starka lemmar kan skicka dig till paradiset.
Full extas. Ingen annan man kommer att kunna tillfredställa dig igen.
- Tyvärr. - Kom igen!
Jag sade nej! Det är sent och mörkt och monstret kan komma när som helst.
Nåväl, men snabbt med munnen då?
Timmen är sen. Den här gamle mannen behöver sin sömn.
Var är min vackra sängkamrat? Kom, min älskade.
Om en stund.
Kom, Wealthow. Låt oss leka bland kuddarna.
Rör mig inte.
Det är rätta takter, min flicka!
Min herre...
Kanske kan Hennes Majestät smeka våra öron med ännu en sång-
- innan vi alla drar oss tillbaka.
Det är det minsta jag kan göra.
Jag hoppas vi ses i morgon, Beowulf. Om Oden vill.
Se till att dina hirdmän säkrar dörrarna.
God natt...
God natt, Beowulf. Se upp för sjöodjur.
Er fantasi är säkert full av dem.
Det var underbart.
Ni bör gå nu, Ers Majestät.
Ja visst... Grendel.
- Demonen är min herres skam. - Ingen skam. Det är en förbannelse.
Nej, en skam. Min husbonde har inga andra.
Inga söner. Och han lär inte få några, trots hans försök.
Hondshew! Hur var hon?
- Hon var inte min typ. - Jag känner din typ.
Vad gör ni, Beowulf?
Odjuret har varken svärd eller rustning. Och jag har inget vapen som räcker till.
Vi ska kämpa som jämlikar. Och ödet...
...får avgöra.
Lägg på fler kedjor.
Nog med det där nu!
- Ni är en dåre, det vet ni. - Ja.
Något bekymrar dig, min gode Wiglaf.
Jag tycker inte om lukten av det här, min herre.
Männen är inte förberedda. De är okoncentrerade.
Det finns för många kvinnor här!
Krigarens mentala förberedelse inför striden är ovärderlig!
- En krigares tanke måste vara klar. - God natt, Wiglaf.
- Vad ska vi göra medan ni sover? - Sjunga! Högt!
Ni hörde. Han vill att vi ska sjunga. Så sjung! Sjung, Olaf!
Ett dussin vackra jungfrur De skönaste man sett
Vår lust vi ville stilla Men allt vi fick var bett
Åh, vi är Beowulfs armé...
Den vackraste av jungfrur Dock ett luder som jag tog
Jag gav ju allt jag hade Men hon fick aldrig nog
Systern var från Norge Men hennes gunst var dyr
Hon visade mig konster som gav min mandom fyr
Modern var från Island och hon var het och varm
Man kunde smälta isberg rakt ner i hennes barm
Det är Grendel som knackar på.
Det måste vara mitt söta plommon Ursa.
Min Herre...
Tålamod. Tålamod, min älskade.
Nej! Hondshew!
Vid Oden! Det är ett riktigt monster!
Stick där det känns som mest!
- Ingen tvekan. - Nej.
Monstret krymper!
Dina blodiga dagar är över, demon!
- Jag är ingen demon. - Den talar. Den talar!
Min arm!
Jag är skär, river, fläker och slaktar. Jag är mörkrets fasa!
Jag är nattens ljus. Jag är styrkan, lusten och makten.
Jag är Beowulf!
Grendels arm.
Du lyckades!
Han gjorde det! Han slet av monstrets arm!
Beowulf har dödat honom!
- Hylla Beowulf! - Hylla Beowulf!
Min herre! Beowulf har dödat demonen!
Prisa Oden.
- Be skalderna sprida nyheten. - Ja, min Herre.
I morgon blir en dag för fröjd och gamman.
Vår mardröm är över.
Kom i säng, min sköna.
Mitt kungarike behöver en arvinge och jag en son. Gör din plikt!
Hur ska jag kunna ligga hos dig när jag vet att du legat hos henne?
Jag skulle aldrig berättat det.
Grendel, min son.
- Min stackars son. - Mor...
- De skadade mig, mor. - Sov nu, min son.
- Han... dödade mig, mor. - Vem dödade dig, min son?
Han... slet av min arm.
Han ska få betala, min älskling.
Vem var mannen?
Han var så stark.
- Så stark... - Vem var denne man?
Hans...
...namn är...
...Beowulf.
Beowulf.
De var stora krigare.
- De dog en hemsk död. - De mördades av ett hemskt monster-
- från helvetets djup.
Barderna kommer att besjunga deras ära för evigt.
Kom, låt oss dricka deras minne till. Du ska höja den första sejdeln.
Jag är inte på festhumör.
Jag rider ner och förbereder båten.
Vi seglar väl i morgon vid tidvattnet, eller hur?
- Ja. - Mina hirdmän!
Mina vänner och bröder!
Denna plats har för mig varit en sorgens sal.
Och för oss alla har det varit en plats för elände, blodspillan och död.
Men i dag har monstrets regim ändats.
De säger att han slet av monstrets arm med sina bara händer.
Undrar om Beowulfs styrka bara sitter i armarna eller även i hans ben.
Alla tre av dem!
Det kan du säkert ta reda på efter festen, Gitte.
Jag? Det är inte mig han vill ha, min Drottning.
Wealthow, min älskade.
Vill du utöva värdskapet?
Till er, min herre.
Tack, min Konung.
Och till er alla...
...önskar jag att ni varit där i går och sett hur jag dödade monstret.
Jag sov när han kom. Han slet upp porten med sina händer.
Där stod han sex meter hög och med en styrka av tio man.
Jag sade åt honom: "Jag är Beowulf!"
Modiga hirdman...
Min Drottning?
Jag älskar er.
Jag vill ha er, min Konung. Bara er...
Min hjälte. Min befriare.
Jag förstår inte.
- Var är er make? - Död.
Död?
Det här är en dröm, det är inte på riktigt.
Jag, en dröm?
Ge mig ett barn. Bestig mig och giv mig en son!
I Odens namn!
Är inte Grendel död?!
Har hans arm växt ut igen?!
- Det är inte Grendel. - Vem är det då?
Hans mor.
Du dödade Grendel. Jag trodde att hans mamma lämnade landet för länge sedan.
Hur många monster måste jag dräpa?
Hans mamma, pappa och farbror? Måste jag utrota hela familjeträdet?
Hon är den sista av sin sort. Utan henne hamnar alla demoner i skuggriket.
Hennes partner, var finns Grendels far?
Grendels far kan inte skada människor.
Det var fel av mig att tvivla på dig och jag skall icke göra så igen.
Du har modets blod och jag ber dig om förlåtelse.
Beviljat.
Cane!
Ta mina förfäders svärd, det heter Hrunting.
Det svärdet biter inte på demoners magi.
Jag är ledsen att jag tvivlade på er.
Det är jag som ska be om ursäkt för att jag påstod att du mördat dina bröder.
Det var ord i vredesmod.
Unferth.
Jag kanske inte återvänder. Dina förfäders svärd kan försvinna med mig.
Så länge som det är med dig, är det aldrig försvunnet.
Och du... mäktige Wiglaf...
...är du fortfarande med mig?
Till slutet.
Titta.
Hon är förmodligen en vattendemon. Du bör inte möta henne i sitt element.
Jag vet.
Ska jag följa med dig in?
Bra. Jag väntar här.
Jag ser att du fört med dig en skatt till mig.
Visa dig!
Vad är du?
Är du den som de kallar för Beowulf?
Den Beowulf...?
Björnen?
Vilken stark man ni är.
Med en konungs styrka.
Konungen som ni en dag skall bli.
Vad vet ni om mig...? Demon.
Jag vet att under er tjusarkraft, är ni lika mycket monster som min son...
...Grendel.
Min... tjusarkraft?!
Man behöver tjusarkraft för att bli konung.
En man som ni, kan få den största sagan någonsin sjungen.
Er historia kommer att leva vidare när allt som nu lever...
...är till stoft.
Beowulf...
...det var väldigt länge sedan en man besökte mig.
Jag behöver inget svärd för att döda er.
Givetvis inte, min älskade.
Du tog en son från mig...
Ge mig en ny son, du tappra hjälte.
Stanna hos mig...
...älska mig.
ÄIska mig och jag skall ge dig rikedomar...
...bortom all fantasi.
Jag skall göra dig till den mäktigaste konungen...
...som någonsin levat.
Så länge som jag finns i ditt hjärta...
...skall detta horn tillhöra mig.
Du blir konung för evigt.
För evigt stark...
...mäktig och stark.
Detta lovar jag dig.
Detta lovar jag...
Min herre...
Den är död, mina damer. Efter att jag dödade Grendels moder...
...högg jag av monstrets huvud.
Vår förbannelse är till ända.
Prisa Oden! Prisa Beowulf! Beowulf, du skall äras.
Vår förbannelse är till ända.
Ta bort det ur min åsyn. - Unferth!
Släng det i havet.
Jag planterade Hrunting i hennes bröstkorg.
När jag drog svärdet från liket...
...fick varelsen åter liv, så jag begravde åter svärdet i haggans bröst-
- och där skall det förbli tills ragnarök.
Vi är dig tacksam ända till ragnarök.
Mer mjöd, min herre?
Har du dryckeshornet?
Nej, jag visste att den giriga häxan åtrådde det så jag kastade det i kärret.
När hon hoppade efter det så slog jag till, med svärdet Hrunting.
Jag letade efter det, men det var borta. För alltid.
Ta fram ett annat dryckeskärl åt vår hjälte då, min älskade.
Men först ska jag prata med vår hjälte.
Beowulf...
Du tog med dig Grendels huvud...
...men moderns huvud då?
Hon är död och kall. Räcker det inte med ett monsters huvud?
Dödade du henne?
Vill du höra historien om min kamp mot den monstruösa haggan igen?
Hon är ingen hagga, Beowulf. Det vet vi båda två.
Svara mig. - Dödade du henne?
Skulle jag ha kommit undan henne, om jag inte gjort det?
Grendel är död, det är det viktigaste. Han kan inte störa mig längre.
Modern, haggan... hon är inte min förbannelse.
Inte nu längre.
Lyssna på vad jag har att säga!
För att Beowulf är en stor hjälte-
- och för att han dödade Grendel och dräpte hans mor...
För att jag inte har någon arvinge.
Jag har inga söner.
Jag kungör att när jag är död kommer alla mina tillgångar...
...mitt kungadöme, min mjödhall av sorg och skam.
Till och med min underbara drottning...
...min kära Wealthow.
Allt! Allt...
...överlämnar jag till vår hjälte.
- Men... - Jag har talat!
Jag har talat!
När jag är borta... är Beowulf son till Ecgtheow, Kung!
Min herre? - Allt har sin tid, Beowulf.
Hrothgar!
Han måste ha snubblat.
- Var hälsad, Kung Beowulf. - Var hälsad, kung Beowulf.
Var hälsad, kung Beowulf.
Kung Beowulf.
Bågskyttar...!
Det här är inte strid, Wiglaf... det är slakt.
Friserna vill bli hjältar, min kung.
- De vill ha sånger sjungna om sig. - Det blir en kort sång.
Hur kan man klandra dem? Du är känd från isbarriären till öriket...
...du är monsterdräparen. - Vi är monstren nu.
Hjältarnas tid är förbi, Wiglaf. De kristnas gud har förstört det.
Lämnat människan enbart till gråtande martyrer, rädsla och skam.
För mig till kung Beowulf!
- Tig, friser! - Låt bli honom!
Det är inte vist att håna vinnarna.
Låt han möta döden snabbt.
Ynkrygg! Döda mig du istället!
Konungen ska inte delta i strid. - Döda honom och sätt hans huvud på ett spjut.
Min herre, konungen ska inte konfronteras i direkt strid.
Släpp honom.
Du vill ha ditt namn i en Beowulfsång.
Tror du att sången ska sluta med en friser utan namn?
Jag är Fen av Frisia och mitt namn ska leva för evigt.
Bara om du dödar mig!
Annars är du ingen.
Tror du att du är den första eller den hundrade som försöker döda mig?
Jag ska berätta en sak friser-
- gudarna tillåter inte att jag dör av din yxa, ett svärd eller tas av havet.
Gudarna låter mig inte ens dö av ålderdom.
Sätt din yxa i mitt bröst, Fen av Frisia. Ta mitt liv.
Ge honom ett svärd, annars...!
Dödar du mig annars?!
Döda mig. Gör det! Döda mig!
Du kan inte döda mig, min vän.
För jag dog för många år sedan.
Ge honom ett guldmynt och släpp honom. Han har en historia att berätta.
Är ni skadad, min konung?
Nej, inte en skråma.
Du är så vacker... och så ung.
När jag var ung trodde jag att kungar stred varje morgon och-
- räknade bytet på eftermiddagen. Och charmade vackra kvinnor på kvällen.
Men nu... Inget är så som det borde vara.
Inte ens delen om att charma vackra kvinnor, min konung?
En del nätter, Ursula. En del nätter.
- I kväll kanske? - Nej, i kväll känner jag av min ålder.
I morgon efter festen kanske. Vi får inte glömma vad morgondagen är.
Er dag. Dagen då sången om Beowulf sjungs.
Om hur ni lyfte landet från mörker.
Dagen efter firas Kristus födelse.
Jag ser att ni överlevde.
De sista, min drottning.
Friserna ligger i havet. Ni är inte änka...
...än.
Vilken tröst, min make.
Den natten var icke såsom andra nätter. Beowulf väntade i sin sömn.
Grendel slet sönder dörren. Han var gigantisk gentemot vår hjälte.
Orädd för monstret-
- kastade hjälten ifrån sig svärdet...
...och sin rustning för att möta monstret med blott händerna.
Beowulf överlevde utan svärd.
Han slog monstret med sina bara händer.
Var det här slutet? Nej, det är inte allt.
Grendels arm hade ett träds storlek. Vår hjälte greppade armen och drog...
Beowulf slet loss monstrets arm och besegrade det.
Unferth. Firar du inte din konungs glans?
- Jag har en sak till kungen. - Vad för något?
- Jag sa att "jag har något". - Visa mig.
- Nej! - Visa mig vad det är.
- Kungen måste se det... - Kungen...
...måste se vad?
Försvunnen och nu åter.
En gåva värdig en konung.
Känner ni igen den?
Var har ni hittat den?
På heden. Min slav Cane fann den på kullen där inget växer.
Jag pryglade honom för att ha varit så nära en ohelig plats.
Min herre-
- är inte det här...
Så, Beowulf...
Den har kommit tillbaka till er efter alla dessa år.
Här är slaven som fann den, min herre.
- Döda mig inte. - Var fann du den här dyrgripen?
- Skada mig inte mer. - Svara din konung!
Sluta.
Var?
Uppe på heden.
Jag skulle ge tillbaka den, jag lovar.
Är det allt?
Ingen demon eller häxa?
Ingen kvinna?
Titta på dig. Du är en galning... bara ett tomt skal.
Träd fram! Visa dig.
Trots all din rikedom...
...ditt kungadöme, din kraft, din prakt och dina kvinnor.
Vem ska jag döda först?
Din vackra lilla älskarinna eller din ärade drottning?
Vad är du?
Jag är något som du lämnat efter dig.
Far...
Ännu en orolig natt?
Det är ingen fara, flicka. Jag ska inte skada dig.
Han har mardrömmar.
Han har dem allt oftare.
Han är kung och kungar har mycket på sitt samvete.
Han ropar ditt namn när han sover.
Jaså?
Jag tror att han fortfarande håller dig kär.
Gör du?
Jag undrar ofta...
...vad hände? - Mellan oss?
För många hemligheter.
Gud... hjälp oss!
Vad... Vad vill du mig?
Jag har ett budskap... till min fader...
- Vad har gjort detta! - Byn är bränd. Barnen skrek när de dog.
- Jag såg den, den spydde eld och rök. - Fan ta dig! Vad var det?!
En drake!
Det är Unferth!
Du sa att en drake har gjort detta.
Du hade ett avtal...
Du skulle inte kunna skadas, men nu har hornet återvänt till dig.
- Avtalet är brutet. - Vem sa det?!
Fädernas synd...!
...var det sista som jag hörde.
Det sista som jag hörde innan min familj brändes levande!
Fädernas synd...
Placera styrkorna i den norra änden av den stora ravinen.
Det är vårt enda hopp ifall jag misslyckas.
- Gå inte. Jag ber dig. - Du är fri, jag friger dig.
Finn en bra make och föd honom en son.
- Jag vill enbart ha dig. - Jag är inte den du tror att jag är!
Du är en stor man, en hjälte. Det vet jag.
Då är du lika dåraktig som de andra!
Imponerande kära du, men rustningen passade dig bättre då du var ung.
Det gjorde den nog.
Varför tar du inte flickan och lever resten av ditt liv i ro?
Låt någon ung hjälte rädda oss.
Och låta mardrömmen börja om?
Nej. Jag har tagit den här mardrömmen till landet, jag måste ända hennes liv.
Henne?
Var hon så vacker, Beowulf?
En så dyrköpt skönhet?
Vacker... och full av sköna löften.
Jag var svag...
Jag är ledsen.
Så ledsen.
Jag har alltid älskat er, min drottning.
Och jag er.
Minns mig inte som kung eller hjälte...
...utan som man. ÄIskvärd och rakryggad.
Här är platsen där du dräpte Grendels mor.
Wiglaf, jag har inga söner och...
...om den här demonen dräper mig, så skall du bli kung.
Tala inte så, min herre!
Min vän, det är en sak som du bör veta.
Nej! Jag vill inget veta!
Du är Beowulf den mäktige, hjälten, och alla demoners baneman!
Nu dödar vi den flygande besten så vi kan fortsätta med våra liv.
- Ska jag följa med er in? - Nej.
Bra.
Beowulf, det har förflutit en lång tid.
Ta det förbannade hornet och lämna mitt land i fred.
Det är försent för det, min älskade.
I Odens namn!
Den beger sig mot Heoroth.
Hrothgar...
Fan ta dig!
Jag ska sätta ditt huvud på en stör.
Nej!
Min herre!
Ställ er här. - Ta hand om drottningen!
Jag sa ju att vi är för gamla för att vara hjältar.
- Låt oss få dig till en helare. - Inte den här gången, min vän.
Du är Beowulf, en sådan här liten skråma ändar inte ditt liv.
Hör du henne?
Jag hör inget.
Grendels mor är min sons moder.
Du dödade Grendels mor när vi var unga.
Det sjungs sånger om det.
Det är för sent för lögner, Wiglaf.
För sent...
Han var...
...den tappraste av oss alla.
Han var prinsen...
...till alla krigare.
Hans namn kommer att leva för evigt.
Hans sång kommer att sjungas för evigt.
SLUT